ALEGEREA ARMELOR
Așteaptă-mă.
Ce faci? Oprește, la dracu!
1... 2... 3 o'clock, 4 o'clock rock.
Rock'n roll...
O, ți-ai revenit, ia te uită!
O, ce frumoasă ești!
Să vedem... Da, mult mai bine.
Da, frumoasa mea, da.
Ne ții treji toată noaptea, da? E frumos așa?
O scoatem afară?
Drept înainte acum.
Cum se oprește asta? La dracu!
Oprește-l!
Hei, nu trebuie să faci mutre!
Ne-am descurcat bine.
Oprește-te, Mickey! Ajunge!
Ești liberă mâine?
Da, de ce?
Doar așa.
Alo, Air Lingus? Rezervați-mi două locuri pentru mâine.
Prin Cork.
Da, dus-întors în aceeași zi.
Nu putem sta mai mult, știi bine.
Avem cina aia mâine seară.
Da... Alo?
Da.
Plecarea la 9:30, întoarcerea la 18.15.
E perfect.
Dl. și d-na Durieux,
voi trece să le iau direct de la aeroport.
Mulțumesc, la revedere.
"Kilarney, 10 ianuarie."
"Domnule, anul trecut ați vizitat, cu soția, ferma mea."
"Vă amintesc entuziasmul dvs. unanim."
"Atunci v-am spus că nu intenționam s-o vând,
dar azi, din motive familiale, sunt nevoit să-mi vând proprietatea."
"Dacă oferta vă interesează încă, etc., etc."
E aceea. La dreapta.
Prea izolată.
Perfectă pentru o ascunzătoare, nu?
Nu, vom fi reperați imediat. N-ai nimic altceva?
Pentru moment, nu.
Culcă-te!
- Ce-i porcăria asta? - Taci și stai nemișcat!
Trebuie să așteptăm, suntem neînarmați.
Și Ricky? Ricky știa!
Unii sunt mai șmecheri. Așteaptă!
Îți spun eu când...
Așteaptă...
Încă puțin...
- Ce să fac? - Stai... Acum!
O, rahat!
De ce?
Serge... Serge!
Serge...
O, Doamne!
Serge... Serge!
Mickey,
trebuie să plecăm imediat.
Avem alte informații despre...
Am făcut ultimul tur.
- Ne revedem diseară. - Foarte bine.
Dvs. sunteți Durieux?
- Da, de ce? - Veniți cu mine.
- Poftim? - Nu vă speriați. Serge e aici.
Serge? Unde?
Treci prin spate.
Ei bine, Roland, cu ce ocazie?
- Fratele dvs. a avut un accident. - Iar? Ce mai e de data asta?
A fost ucis.
Sunt sigur că iar a făcut-o lată. Mă înșel?
Păi... eram la curent că Serge Olivier urma să evadeze.
Un șmecheraș mi-a spus.
Și n-ai găsit altceva decât să-i povestești fratelui meu.
Tot timpul îmi vorbea de acest Serge Olivier...
Bine, bine. Totuși, după-atâta timp...
Bravo, să sperăm că toată lumea rămâne liniștită.
Doctorul sosește imediat.
Mulțumesc, Noël. Și Nicole?
E bine. E plecată pentru moment.
N-am știut unde să merg. Iartă-mă c-am venit la tine.
Prietenul lui ne-a turnat lui Sylvain Constantini.
Nu mă interesează.
Știu, dar Sylvain e mort.
Dacă fratele lui știe că sunt cu tine, totul va reîncepe.
Știi ce face fratele lui de 10 ani? Afaceri imobiliare.
Ascultă, Serge. Te voi îngriji.
Stai aici cât vrei.
Dacă vrei să pleci în străinătate cu prietenul tău, iar te pot ajuta.
Dar nimic altceva nu mă privește.
Îți caut niște pături.
E cam speriat prietenul tău, nu?
Mai taci.
Nu știi tu cine era Noël!
Constantini...
Sylvain Constantini.
Iată-mă cu 20 de ani în urmă.
La două luni de pensie.
Bună ziua, Raymond. Probabil că știi deja.
Nu. Ce să știu?
Te sun peste trei ore.
Ăsta era Roger! Ce se petrece?
Serge e aici.
Rahat.
Unde-o fi mers celălalt?
Ești complet inconștient, sau ce?
Nu fac nimic rău. Grozavi cai!
Nu poți fi văzut. Vino înapoi în cameră și nu te mișca.
Nu, m-am săturat de interior. M-am săturat!
Mă voi ocupa apoi de mașina ta. Vino, te duc înăuntru.
Cu forța? Tare-aș vrea să văd.
Bine, atunci alege:
ori rămâi în cameră, cuminte, ori pleci și-ți ții gura,
și nu te mai întorci niciodată aici.
Crezi că mă sperii?
Dacă-i așa, mai bine fac un tur la Paris.
- Cum poți avea încredere...? - Serge e pe moarte.
Alo? Da.
Tocmai a murit Serge.
- Alo? - Fără glumă, Serge a murit?
Sunt Mickey, vreau să vorbesc cu Noël. Dar tocmai am vorbit cu el.
Nu. Trebuie să mă ajute să plec, mi-a promis azi-dimineață.
Nu, nu mă puteți vedea, dar vin eu să-l văd pe el.
Sigur că vin la el. Ce frică vă apucă pe toți așa?
Ba da, mi-a promis! Dacă nu, vă scufund în rahat!
Pentru mine e ușor!
- Trebuie s-o fac repede. - Vin cu tine.
- Rămâi aici. - Vin cu tine. Ai nevoie de mine.
- Te simți bine? - Da.
Uite, e deja aici. Vezi că trebuia să ne grăbim.
Domnilor, am ascultat la radio.
Știți de ce sunteți aici. N-am nimic să vă spun.
De foarte mult timp, de altfel.
Ați venit deci să mă vedeți. M-ați văzut. Vizita dvs. s-a terminat.
La revedere.
E impresionant, nu? acest Durieux.
Prea aroganți tipii ca el.
Stai.
Nu mișca!
Dă-mi drumul!
Încep aici.
Am ceva creier în cap.
M-a turnat, dobitocul! Nu pot să cred că m-a vândut polițailor!
Gunoiul! Ticălosul! Scârnăvia!
Ce v-a apucat?
Pe vremuri arestam trei ca el.
D-le Durieux, acum vă vom percheziționa casa.
Henriette, însoțește-i pe domnii înăuntru.
- Mulțumesc. - Vino.
- Nu vom găsi nimic. - Da, dar tot vom căuta.
Salut, Lilianne. Fernand nu-i acasă?
E în provincie. Revino mâine dimineață.
Ai putea măcar să-ți scoți pantofii.
E mai bine când coșmarul ne împiedică să dormim.
Ne vom întâlni direct la Orly.
Trebuie să-l văd pe Constantini.
Nu pot face altfel, îmi pare rău.
Mă jignești, Noël. Eu, să mă încurc cu un asemenea tâmpit?
Nu știu nimic de nemernicul de frate-meu.
S-a încurcat cu derbedeii ăștia și cu afacerile lor necurate.
Mă vezi pe mine, în poziția mea, făcând afaceri cu brutele astea?
Sau cu niște jerpeliți ca Mickey?
Sper ca Serge să nu te bage iar în ceva putred.
Cum am făcut eu cu fratele meu, căci tu și eu suntem dintr-o altă rasă.
În fine, chiar și pe vremea aia eram rivali.
Nu, Noël, habar n-am cine l-a putut anunța pe fratele meu.
Nu pot să te-ajut să-l găsești pe cel care...
Sunt dezolat.
Din fericire.
Mă faci să vomit.
Mickey... Mickey! Rahat!
Ce dracu faci aici?
Mă odinesc.
- Ai avut un knock out aseară? - Nu contează. Acum hai, valea!
Calm, calm, așteaptă.
Deci nu știi... Nu știi că Ricky poate fi pe-aici pe undeva?
Ți-am spus să pleci. Ai auzit?
Zău așa, ce se-ntâmplă cu voi toți de vă e așa frică? Ce aveți?
La dracu, Mickey! Nu-ți dai seama? Ai văzut asta?
Mickey Nebunul
Haide, pleacă!
Și dacă ți-e așa frică, trebuie să faci ca ceilalți?
Te vei denunța polițiștilor?
Nu te jena, ești ca ei.
Toți îmi faceți silă.
Knock out în prima rundă, așa e, nu?
Ce faceți aici?
Ce vreți? Și cine sunteți, mai întâi?
Sunt pentru ea.
Uită-te pe unde mergi!
Să vă ia dracu pe toți cu mopedele voastre!
Nu v-am văzut, d-le. Scuzați-mă, n-am făcut-o dinadins.
Dany...
Mickey...
Iată-l și pe ultimul, uite ce-avem noi aici.
Uite ghemotocul meu. Asta-i mica mea curvuliță.
Uite. L-ai văzut?
Gata cu tine.
Gata, gata.
O să stai la ai mei.
Pentru mâncare.
Și ceilalți? Simon? Tonio?
Ricky?
Nu ne mai vedem de mult. Ultima oară a fost la luptele tale.
Erai vedeta.
- Stai sau te sparg. - Sunt spart. Sunt spart!
- Ți-ai cumpărat bateria? - Nu, încă nu.
Vrei una?
Ce?
Una adevărată?
Cu capace din aur, dacă vrei.
Vino.
- Vino! - Vezi că trag!
De ce m-ai turnat polițiștilor?
- Ce? - M-ai dat pe mâna lor!
Așa că vreau bani. E normal.
De acord! Da!
Păi e normal, nu?
Lăsați-mă să plec...
- Lăsați-mă să plec! - Șterge-o!
- Jacques, te doare? - Medicul! Du-te și-l caută!
- Îmi pare rău, Jacques. Zău. - Nu te teme. Nu-i nimic grav.
Mă-ntorc eu, afurisiților!
Voi reveni și vă voi omorî pe toți!
Păziți-vă fundurile!
N-are permis de port armă, evident.
"Atunci am vrut să-l ajung din urmă cu șoferul care m-a depășit în viteză."
Așa e?
Bună seara, d-le Durieux.
Trebuie să fiți în legătură cu Serge Olivier.
Oricum, fără permis de port armă, intrare violentă în mulțime...
ar fi de ajuns pentru a vă inculpa.
Mă veți elibera imediat.
- Cum? - Am zis că mă veți elibera imediat.
În '52, manevrele dvs. au provocat o crimă dublă pe strada Pasteur.
Ajunge! Vă rog, d-le Durieux!
- În '55... - Opriți-vă!
Știți foarte bine că n-am nimic să-mi reproșez.
Știu, Bonnardot, știu, dar nimeni nu se va uita la amănunte.
Nu știu ce se petrece între dvs., Serge Olivier și Mickey.
Și vă avântați înainte? Dați-i drumul, nu vă jenați!
Așa vă voi prinde pe toți trei.
Nicole, trebuie să mergi la un motel câteva zile.
- Nu, nici vorbă. - Te rog, Nicole.
Nu poți rămâne aici. O să se întoarcă.
Și tu?
Eu ce? Ce vrei să fac? Să stau pasiv? Niciodată n-am să fac asta, niciodată.
Nicole, nu-l pot aștepta pe nebunul ăsta zi și noapte,
fără să știu nici când, nici cum îmi va sări în spate.
N-am de ales.
Trebuie să-l lăsăm liber pe Durieux.
În dimineața asta îl lași acasă.
În mod sigur va intra cu cineva în contact.
Nu mai avem decât de așteptat.
Încă o dată, informatorii ne vor face treaba.
De acord.
Așadar?
Bonnardot înseamnă 30 de ani de succese.
Alege, ești liber s-o faci.
Ei bine, mă duc.
Așteaptă, te însoțesc.
Nicole!
- Nu fi așa! - Cum?
Vrei să mă duc, mă supun, asta-i tot. Pe curând.
Nu cred că vom lipsi chiar atât. La revedere, Grangier.
La revedere, d-le Durieux.
Iartă-mă, e prima dată când ne despărțim, așa că... doare.
Nicole,
te iubesc. Te iubesc atât de mult...
D-le Durieux...
Tocmai am văzut iapa. E tare neliniștită.
Lasă-mă să văd ce s-a întâmplat. O să plec după aia.
Du-te, mă ocup eu.
Ascultă, Noël, trebuie să pleci.
Pleacă repede
și întoarce-te repede.
Nu, nu cred, e doar un capriciu al ei.
În orice caz, n-o lăsați singură. Nu se știe niciodată.
Contați pe mine.
- Fă-mi repede plinul. - Trebuia să spui.
Poftim.
La naiba! Nababule!
Ce faci? La dracu!
Rahat, rahat, rahat!
- Hai, grăsano, înăuntru! - Du-te la dracu!
Gura, neghioabo, dă-i drumul!
Nu pune mâna, nerodule!
Nu mă sperii, jigodie!
Jigodie!
Ia uite la asta, pentru ce e?
Hei, voi de colo! Nu stați ca niște momâi! Faceți ce trebuie, la dracu!
Raoul! Vino repede! Ia și pușca!
Nu-ți mai convine, da? Nu-i ca și cu o femeie, nu? Lașule!
Nu, Raoul, nu ceda!
Stai, stai!
- Sunt niște dobitoci, niște tâmpiți! - Fă-o să tacă ori te împușc!
Ți-am spus să taci, ajunge!
Taci din gură sau îți zbor creierii!
Bine. Bine. Pleacă.
1... 2... 3... 1...
Va fi de-ajuns pentru diseară, dar nu va fi acasă până la miezul nopții.
Poți merge să te culci.
Ea e tot ce-avem. Pe Durieux l-am ratat, nu vreau să-mi scape și ea.
Du-te și te culcă.
S-a făcut.
Acum seiful.
Gata. E bine așa, oprește-te.
Am ajuns deja? Ce păcat...
- Pa, puiuț. Pe curând. - Dar nu putem...?
- Nu, nu putem. - Noapte bună.
Constantini = Curvă Pe curând, Mickey
Nr. 2... A treia la stânga...
Iată-l, pe bulevard. Nr. 3, îmi iei locul.
Ia-o pe strada paralelă din dreapta.
Oprește... Am ajuns.
Îl cunosc. Roland Davout.
Droguri pentru liceeni.
Imigrare ilegală.
Nu vă faceți griji, oricum îl prindem.
Afară!
Ascultă la mine: ai să mi-l găsești pe Mickey.
Ești în transă sau ce?
Înțelegi, rahat ce ești? Trebuie să-l găsești pe Mickey.
Ajunge.
Dar tu...
Ține-ți gura închisă.
Ți-e mai bine?
Stai!
Salutare, Davout...
Nu-ți fac nimic rău.
Lăsați-mă în pace...
Vino cu mine, vino.
- Haide, vino. - Ce-i porcăria asta? Lasă-l în pace.
Lasă-l! Lasă-l! Lasă-l!
Nu vă mișcați.
Intrați la cald.
Asta nu vă privește. Dați-i drumul!
Când a evadat Mickey, tu i-ai anunțat, nu?
Pentru asta?
Și acum nu mai știi unde e.
Te vor lovi până vei afla.
Și dvs.?
Și eu îl vreau pe Mickey.
Aveți ce mânca. Bucătăria e plină de provizii.
Iar în garaj e o mașină cu rezervorul plin.
Nimeni nu știe de casa asta, nici măcar soția mea.
- André, vrei să te îngrijești de el? - Nicio problemă.
- Salut, Noël. - Mulțumesc, André.
Ești sigur că nu mai ai nevoie de mine?
E în ordine.
Bine.
Vei avea nevoie.
Sună-mă.
Vrei să mănânci, să bei ceva?
E dezgustător ce faceți.
Dați-mi o doză mai întâi.
Mulțumesc mult.
Cum te cheamă?
Ricky.
Mickey e prietenul tău?
E cel mai bun prieten al meu.
Bine. Atunci mâine dimineață îmi vei spune tot.
N-am idee unde poate fi Mickey.
De acord.
Înainte era într-o bandă, nu?
Bandele nu dispar niciodată complet.
Și când ai nevoie de ajutor, ele revin.
Obligatoriu.
Că vrei, că nu vrei.
Prima dată când l-am văzut a fost aici.
Trei sau patru am sărit asupra lui din spate.
Într-o zi s-a certat cu Bébert, chiar aici.
Bébert spera să devină șef.
El era cu traficul de arme.
Și Mickey?
Lui nu-i păsa. Deja începuse boxul.
Se antrena chiar și noaptea, și lovea tare, foarte tare.
Cu mine a avut 6 victorii consecutive.
Apoi într-o seară, în runda a 5-a...
a avut primul său K.O.
Merg la vestiar.
Mi s-a părut c-a trecut cu bine peste asta, calm. Se îmbracă.
Zice că trebuie să dea un telefon. Iese, și de atunci nu l-am mai văzut.
E ăla de-acolo.
După ce-a plecat din box, banda n-a mai fost la fel.
Unii munceau, alții se ascundeau.
Când o bandă se destramă, e greu, nu?
- Se mișcă ăștia? - Desigur.
- Bine? - Destul de bine.
Cât face?
La etajul 17. Dar Jose stă încă cu ai lui.
Nu-l văd pe Mickey arătându-se acolo.
Ai de gând să le faci rău?
O, m-am săturat de mofturile tale.
E frumos, nu? Îți place?
Ești tatăl ei?
Ticălosule!
Ticălos ce ești!
Pe-aici jucam fotbal.
Luați-o la dreapta...
Ce dracu mai faci aici?
Așteaptă, și-ai să vezi.
Pleacă de-aici.
Ce-i și cu tipul ăsta?
Ce tâmpiți! Ia uite ce-au construit aici!
La dracu!
Mickey era portar.
Juca bine?
Juca cu tot sufletul. Punea atâta pasiune...
Îl bătea tot timpul pe arbitru. Era și enervant.
Fluiera ca un apucat. Fault, fault!
Mickey îl lovea, dar în același timp voia să-l păstrăm.
Era un bun arbitru.
Ce s-a întâmplat cu el?
Voia să fie cel mai bun. Acum e ca toată lumea.
Șefi corupți, slujbă de rahat, nevastă de toată groaza...
Unde locuiește?
- E aici Raoul? - Nu.
A luat mașina?
Când furi o mașină, trebuie să-i schimbi numărul, nu?
Dany locuia aici, dar nu știu exact la ce intrare.
Care-i numele lui de familie?
L-am știut, dar nu mi-l mai amintesc.
Dacă l-ai vedea scris, ți l-ai aminti?
Uite-l.
Nu văd nimic care să-mi amintească de el.
Nu sunt sigur.
Mergem mai departe.
Iată-l.
Alo, Grangier?
Da. Bună ziua. Totu-i bine? M-a sunat cineva?
Și iapa?
Cum așa se mișcă prea mult? De cât timp?
Bine, vin s-o văd. Pe curând.
Alo, d-le comisar Bonnardot, sunt Nicole Durieux.
Cred că soțul meu a fost foarte limpede.
Așa că nu mă mai urmăriți.
Așteptați, vi-l dau la telefon. Nu închideți.
E pentru dvs. Veniți!
Veniți!
E pentru dvs.
Da. Inspector Savin, d-le comisar.
Mi s-a cerut s-o fac.
Da, el era. Dar credeam...
Bine, de acord, încetez. De acord.
Îl pun cu Roland Davout. Se completează reciproc.
Nu, mai bine nu.
Cum vrei.
Tu mai bine nu te arăta.
Rămâi în mașină, în timp ce noi căutăm la etaj numele acestui Dany.
Dacă-i aici, ți-l aducem direct pe Mickey al tău.
Las-o baltă.
Am promis.
- Vrei să ne ocupăm noi? - Nu, n-are niciun rost.
Greșești. Vei vedea că-ți va face necazuri. Crede-mă.
- Să-l speriem măcar. - Nu, mai ales asta nu.
Asta-l va excita încă și mai mult.
Tu ești șeful.
În lucruri de genul ăsta, trebuie să procedăm altfel.
Dimpotrivă, știu deja că Durieux a cerut ajutor. Și cui.
Nicole Durieux a fost văzută părăsind Saint-Clou. S-a dus spre fermă.
Așa că eu îmi fac datoria. Merg într-acolo.
Du-te repede! Fă nopți albe! Obosește-te!
Dacă-ți place asta...
Unde e?
O să-mi spui unde e!
Nu știu.
Nu, ridică-te!
Lasă-mă o secundă, acum nu pot.
E un ticălos! O scursură! Am să-l ucid! Am să-l ucid!
Oprește-te! Ești nebun, nu ți-a făcut nimic!
Atunci de ce mă urmărește? De ce îmi dă târcoale?
- Nu știu nimic! - Ce vrea de la mine?
- Și d-ta, ce vrei? - Cum a aflat poliția? M-a turnat!
Habar n-am! Nu trebuie să strigi așa!
Merg să închid încălzirea.
Bună ziua. Aș vrea să vorbesc cu Nicole Durieux, vă rog.
A... De mult timp?
Mulțumesc mult.
Alo?
Da, Noël, stai puțin.
Alo, Nicole?
Eu sunt. A fost soția dvs., și se va termina rău.
Ai auzit?
Da.
Ea e acolo? Lângă tine?
În cătarea revolverului meu.
Nu, așteaptă, Mickey, așteaptă.
Cum e îmbrăcată? Uită-te bine la ea!
E frumoasă soția mea, nu?
Sunt îndrăgostit nebunește de ea.
Da, bine. Merge.
Fără ea, nu pot face mare lucru.
Dacă-i faci rău, sunt distrus, Mickey.
Complet distrus...
De două zile, încercam să te prind prin toate mijloacele.
Am văzut multe lucruri.
Chiar și terenul unde jucai fotbal.
Dintr-o dată, am avut impresia... că te cunosc.
Chiar, știi de ce mi-am sunat soția?
Să-i spun c-am oprit totul, că ea avea dreptate.
Poți rezolva și altfel decât cu pistolul.
Mickey, ascultă, sunt departe, dar vin cât de repede pot.
Așa că tu decizi.
Nu te mișca din loc,
vin.
- Ce-a zis? - Nimic, porcării.
E Noël, la 12 ani, în periferia Marsiliei.
Noël, păstrează cheile de-aici.
- Nu, nu trebuie. - Du-te.
Nu, n-am mai văzut-o niciodată.
Dintr-o dată am avut pofta s-o posed. Închisoarea nu e mai rea decât restul.
Și mama copilului?
S-a aruncat sub metrou acum trei luni.
Cu ce sunt vinovat? Abia o cunoșteam.
Am făcut dragoste într-o noapte, în trecere.
Apoi a venit să-mi spună că a rămas grea.
Dar pe atunci aveam altele de făcut.
N-am mai văzut-o niciodată.
S-a ținut bine.
N-a zis nimănui că fata era a mea. De-aia...
Nu-nțeleg cum a putut s-o găsească.
Câți ani are acum?
Am văzut mașina. Iapa nu se simte prea bine.
Mă ocup chiar eu de ea. Mergeți la culcare.
N-aveți nevoie de mine?
Nu, mulțumesc. O cunosc bine.
Ați primit și un telefon din Irlanda. Trebuie să sunați iar.
Mulțumesc. Noapte bună.
Iapa aia ne-a făcut multe nopți albe.
Dacă-i bolnavă, ar trebui s-o vedem.
Ușurel... ușurel.
Ce are? O doare?
De data asta are nevoie de un veterinar.
Păi să-l sunăm.
Locuiește la 10 minute distanță.
Da, și?
Trebuie să-l primim, d-ta trebuie să te ascunzi...
Păi vom vedea.
Poliția! Nu mișca!
Credeam că ești tu.
E vina ta.
Cine sunteți? Ce se-ntâmplă aici?
Îmi pare foarte rău.
Am apărut.
L-am somat, el a început să tragă. Ea a ieșit. Îmi pare foarte rău.
Îl lăsați să plece?
- Nu există nicio învinuire contra sa. - Dar e un martor!
Martor la ce? I-a murit soția!
Dumneavoastră...
Dvs. și metodele dvs.!
Puteam lucra împreună, în deplină siguranță.
Nu-ți face griji, iau totul asupra mea,
și de mâine cer ieșirea anticipată la pensie.
E rândul d-tale să acționezi.
Nu, nu, taci, taci.
O să facem o plimbare cu mașina.
Vei vedea, e frumos noaptea, când toți dorm, doar noi suntem treji.
Și-apoi, știi, noaptea,
putem merge cât de repede vrem.
Vei vedea.
O să răcești.
Ai dreptate. E frumos. Vino!
Hai, vino! Vino!
Ce-i asta?
Așteaptă, trebuie s-o culc.
Am nevoie de bani cât mai repede, poate dăm lovitura de care ziceai.
- Ce? Imediat? - Da, vino.
Hai odată, la dracu!
Dar câinii? Ce facem cu ei? Nu avem nici măcar un pic de zahăr.
Trebuia să luăm zahăr.
Prefer lovitura ta prăpădită!
Hai la volan și lasă motorul să meargă.
Înțeles?
Banca Nordului
Urcă!
Prețul unui Kalashnikov, carabina de asalt sovietică, 800-1600 franci.
Prețul unei mortiere, 3.000 franci.
Tun 310-15 montat pe un Land Rover, 35.000 franci.
Tot acest armament e practic în vânzare liberă.
Și dacă faceți parte dintr-o miliție, vă puteți procura armamentul gratuit.
Toți locuitorii sunt înarmați, creând, astfel, încă de la începutul crizei,
un veritabil climat insurecțional permanent.
Pentru a restabili autoritatea indispensabilă
și pentru a impune legea,
pe ce se va putea sprijini noul președinte?
Mickey a încercat să jefuiască o bancă.
În cartierele ciuruite de gloanțe, în casele părăsite
sfâșiate de rachete, pe străzile pline de resturi de sticlă și pneuri,
le va trebui săptămâni întregi locuitorilor...
Conform declarațiilor martorilor, Noël Durieux e cel care l-a cules.
De ce Durieux?
...după acordul privind încetarea focului,
ultimele lupte vor hotărî, probabil,
responsabilii acestei săptămâni de măcel,
căci în prezent se estimează că cele două luni de înfruntare
au făcut aproape 800 de victime,
și de data asta va fi greu de...
De ce Durieux? vreau să știu.
Poate că a mai făcut așa ceva, mai întâi între '42 și '44,
îndeplinind ordinele, și apoi pentru sine, până la un moment.
Spuneți-mi ce v-au spus informatorii. Cui i-a cerut Durieux ajutorul?
Ia pleacă de-aici!
Ajută-mă, nemernicule! Ajută-mă să-l găsesc!
Ajutați-mă...
Hei! Hei! Așteaptă!
Lecția nu s-a terminat încă.
Ce-a făcut Durieux
au făcut și alții. Dar ei nu s-au oprit niciodată.
André Dalby...
Jean Mucchielli...
Asta nu-ți spune nimic, evident, dar mie da.
Treaba e că Durieux s-a dus la ei,
cum am prevăzut.
Mulțumită metodelor mele.
Și înc-un lucru pe care-l știu de mult:
Jean Mucchielli are o casă lângă Paris,
pe care n-a declarat-o niciodată.
Doare ca dracu.
Ce vreți cu mine?
Dac-aș ști...
Ce-ați făcut cu rana mea? V-ați spălat pe mâini mai întâi?
Haide, continuă, numai nu te opri.
Ai dreptate...
M-am săturat... M-am săturat...
De unde știai că am o fetiță?
N-am știut că ai o fetiță.
Știam unde te ascunzi, asta-i tot.
Te-am văzut cu Ricky. În fața casei ei.
Habar n-am despre ce vorbești.
Dumnezeule!
Tocmai de asta m-am întors la tine,
altfel n-aș mai fi venit niciodată.
De ce nu mi-ai spus la telefon?
Nu știu, mi-era teamă pentru ea.
Atunci mi-ai vorbit tu. Mi-ai zis să te aștept, și te-am așteptat.
Voiam doar să te aștept. Înțelegi? Să te aștept.
Și-apoi a venit ăla care a-nceput să tragă.
Așa, dă-i drumul, nu te jena...
Spune-mi că n-a fost vina ta. Spune!
Și asta? Asta nu-i vina ta?
Dar tu? Te pomenești că ești nevinovat!
E o mașină în garaj. Pleacă.
O,da, du-te...
Îmi va fi mai bine singur. Du-te, pleacă!
La dracu!
Pleacă, poliția e aici! Pleacă!
Opriți, pentru Dumnezeu! Opriți!
Nu mai trageți! Terminați cu prostiile! E un ordin!
Atenție, ochește bine! E ultimul tău cartuș!
În picioare! Ridică-te!
Îl iau. Lăsați-mă să plec.
Urcă la volan.
Închide ușa.
Dă-i drumul!
Sună la Jandarmerie.
Ai ucis pe cineva înaintea soției mele?
Nu...
Oprește.
Coboară.
Înainte.
Aceste cinci pocnete sper să-ți sune mereu în cap.
- Cine-i? - Mucchielli.
- Așadar, ești gata? - Da.
Trebuie să fim în Le Havre la ora 8. Avem destul timp.
Cum te cheamă?
Karine.